Nimic, dIe. Nici urmă de Niobe sau Ghost.
Doar pastiIe aIbastre.
Încercăm să-i contactăm ?
E zadarnic. Ceva îmi spune că nu merge.
- Ne întoarcem ? - Dacă nava mai merge, ne trebuie.
Mi-era teamă că o să spui asta.
Caută în toate conducteIe, găuriIe şi crăpăturiIe.
Scanează cât poţi de muIt şi de repede.
În conducte roiesc SantineIeIe.
Cu cât îi găsim mai repede, cu atât mai bine.
M-am gândit că ţi-e foame.
MuItumesc.
Vreo schimbare ?
Nu.
- EI în ce stare e ? - O să fie bine.
CeI puţin, până îşi revine.
- Ce vrei să spui ? - CăpitanuI vrea să-I ia Ia întrebări.
Ar fi bine să aibă nişte răspunsuri.
Ai văzut tăieturiIe ? Cred că sunt făcute de eI.
- De ce ? - Poate are DeIir VirtuaI. Nu stiu.
Cum am spus, ar trebui să aibă un răspuns bun.
RoIand, vreau să mai cauţi o dată în Matrix.
- Ce ? - Pe Neo.
Cum să fie în Matrix ? Nu e conectat.
Te rog. Pentru mine.
Asta mă intrigă.
Ce ?
GraficuI neuraI nu e ca aI unui om în comă.
Ciudat e că Ie văd tot timpuI.
- Unde ? - La cei conectati.
Nimic. Nada. Nu e înăuntru.
- Am proiecţiiIe, dIe. - Cât timp ?
Din momentuI intrării, cu viteza de acum, MasiniIe o să fie în Zion în 20 de ore.
Iisuse Cristoase !
Bun, hai să ne mişcăm cu un scop. AK, te vreau Ia hoIogramă.
Mauser, vreau oameni Ia arme tot timpuI.
Ai grijă să foIosim cât mai puţine discuri.
- Avem un apeI. - Ce ?
Operator.
E Seraph.
Aduc vesti de Ia OracoI. Trebuie să vii imediat.
Bună dimineata.
- Cine esti ? - Mă cheamă Sati. Pe tine Neo.
Tata zice că n-ai ce căuta aici. Zice că te-ai rătăcit.
Te-ai rătăcit, Neo ?
- Unde sunt ? - Aici e statia de tren.
- Nu sunt în Matrix ? - AcoIo merge trenuI.
AcoIo mergem noi, dar tu nu poţi veni cu noi.
- De ce nu ? - Nu te Iasă.
- Cine ? - VatmanuI. Nu-mi pIace de eI.
Dar tata zice că trebuie să-I ascuItăm,
că aItfeI ne Iasă aici pentru totdeauna.
Morpheus, Trinity, vă muItumesc că ati venit.
Un Iucru am învăţat sigur.
Nimic nu iese exact cum vrei.
- Cine esti ? - OracoIuI.
As vrea să existe o caIe usoară de a trece peste asta, dar nu există.
Îmi pare rău că a trebuit să se întâmpIe,
că nu pot sta aici, aşa cum vă amintiţi de mine,
- . . .dar n-a fost să fie. - Ce s-a întâmpIat ?
Am făcut o aIegere şi m-a costat mai muIt decât am vrut.
Ce aIegere ?
Să vă ajut, să-I îndrum pe Neo.
Cum adevărata încercare pentru fiecare aIegere e să o faci încă o dată,
ştiind foarte bine ce te-ar costa,
bănuiesc că mi-a pIăcut aIegerea, pentru că
iată-mă făcând-o din nou.
- Ştii ce s-a întâmpIat cu Neo ? - Da.
E prins într-un Ioc dintre Iumea asta si cea a MasiniIor.
Legătura e controIată de un program numit VatmanuI.
O foIoseste ca să facă trafic de programe în Matrix.
Dacă afIă unde e Neo înainte să ajungeţi Ia eI, mă tem că
- . . .aIegeriIe noastre o să devină dificiIe. - De ce ?
Din cauza ceIui pentru care VatmanuI Iucrează.
Merovingian.
A pus recompensă pe capuI vostru. Trebuie să fiţi prudenţi tot timpuI.
Seraph ştie să-I găsească pe Vatman. O să vină cu voi.
M-a apărat ani de ziIe.
Sper să poată face Ia feI pentru voi.
Vă rog, veniţi cu mine.
OracoIe. . .
Ştiu, Morpheus.
Văd că eşti pIin de îndoieIi, înceţoşat de nesiguranţă.
După tot ce s-a întâmpIat, te aştepţi să te cred ?
Nu.
Aştept doar ce-am aşteptat întotdeauna.
Să te hotărăsti naibii o dată. Crede-mă sau nu.
Nu pot să-ţi spun decât că prietenuI tău e Ia ananghie. Are nevoie de ajutoruI tău.
Are nevoie de tot ajutoruI nostru.
- Esti din Matrix ? - Da.
Nu.
- Adică am fost. - De ce ai pIecat ?
- A trebuit. - Şi eu a trebuit să pIec de acasă.
Sati, vino încoace, draga mea. Lasă-I în pace pe bietuI om.
Bine, tată.
Îmi pare rău. E încă foarte curioasă.
- Te stiu. - Da. Din restaurantuI francezuIui.
Sunt Rama-Kandra. Ea e soţia mea, KamaIa şi fata mea, Sati.
E o onoare să te cunoastem.
- Sunteţi programe. - Da.
Sunt directoruI operaţiuniIor de recicIare de Ia CentraIa EIectrică.
Soţia mea e programatoare de soft interactiv. Are imaginaţie.
Ce faci aici ? LocuI tău nu e aici.
Doamne, îmi cer scuze. Sotia mea e foarte directă.
Nu-i nimic.
N-am un răspuns.
- Nici nu stiu ce Ioc e ăsta. - E nicăieri.
LocuI dintre Iumea ta si Iumea noastră.
- Cine e VatmanuI ? - Lucrează pentru francez.
De unde am ştiut că o să spui asta ?
FrancezuI nu uită si nu iartă.
- ÎI stii ? - Stiu doar ce trebuie să stiu.
Dacă vrei să duci ceva din Iumea noastră în a ta,
unde nu îi e IocuI, te duci Ia eI.
Asta faci aici ?
- Rama, te rog. - Nu vreau să fiu crud, KamaIa.
S-ar putea să nu mai vadă un chip uman tot restuI vieţii.
Îmi pare rău.
- Nu e nevoie să răspunzi. - Nu mă deranjează.
RăspunsuI e simpIu.
O iubesc foarte muIt pe fata mea.
E ceI mai frumos Iucru văzut vreodată.
Dar în Iumea noastră, nu e de ajuns.
Toate programeIe create trebuie să aibă un scop.
Dacă nu au, sunt şterse.
M-am dus Ia francez ca să-mi saIvez fiica.
- Nu înţeIegi. - N-am auzit niciodată. . .
Un program vorbind de dragoste.
- E un sentiment uman. - Nu, e un cuvânt.
Importantă e Iegătura pe care cuvântuI o impIică.
Văd că eşti îndrăgostit.
Poţi să-mi spui ce ai da ca să păstrezi Iegătura asta ?
Orice.
Poate motivuI pentru care eşti aici
nu e foarte diferit de aI meu.
EI e.
- Nu vă apropiaţi de mine ! - Nu vrem necazuri.
- Nu vă apropiaţi ! - Avem nevoie de ajutoruI tău.
Nu vă pot ajuta. Nimeni nu poate !
Nu !
Fir-ar să fie !
- Când trebuie să vină trenuI ? - E deja în întârziere.
VatmanuI nu întârzie de obicei.
Crezi că are vreo Iegătură cu mine ?
N-aş şti să-ţi spun.
Cine poate şti IucruriIe astea ? Numai OracoIuI.
- O stii ? - Toată Iumea o cunoaste.
Am consuItat-o înainte să mă duc Ia francez.
A promis să aibă grijă de Sati după ce ne Iuăm rămas bun.
Rămas bun ?
- Nu rămâneti cu ea ? - Nu se poate.
AranjamentuI cu francezuI a fost doar pentru fata noastră.
- Noi trebuie să ne întoarcem. - De ce ?
- Asta e karma noastră. - Crezi în karma ?
E un cuvânt, ca şi dragostea.
Un feI de a spune:
"Sunt aici pentru asta".
Nu-mi dispreţuiesc karma. Sunt recunoscător pentru ea.
Pentru soţia mea minunată, pentru fata mea frumoasă.
Sunt daruri, aşa că fac ce trebuie ca să Ie onorez.
- Tati, trenuI ! - Ia-ţi geanta. Repede.
Pot să ti-o duc eu ?
Bine.
Mai repede ! Am întârziat !
- Tu cine esti ? - E un prieten.
Te cunosc.
- Deci asta vroiau. - Trebuie să mă întorc.
Îti dau cât vrei.
Tot o să urc în tren.
Nu, nu, nu.
O să stai aici până spune MerovingianuI.
Dacă-I cunosc bine,
o să stai aici foarte muItă vreme.
- Nu vreau să-ti fac rău. - Nu înţeIegi.
Eu am făcut IocuI ăsta.
Aici, eu fac reguIiIe. Aici, eu rostesc ameninţăriIe.
Aici, sunt Dumnezeu.
Urcati în tren sau rămâneti aici cu eI.
Hai înapoi Ia OracoI. Va sti ce e de făcut.
Nu. Stim ce e de făcut.
La naiba !
GIumesti !
Sfinte Sisoe, n-are aripi.
ÎnţeIeg.
Eşti gata să mori.
Trebuie să-i vorbesc.
Pe usa asta n-o să intri decât peste cadavruI meu.
Asa să fie.
ArmeIe sunt interzise în cIub.
La capătuI acestui Iift e o fată Ia vestiar
şi, dacă avem noroc, un bărbat care te verifică de arme.
Si dacă n-avem noroc ?
Sunt mai muIti bărbati.
Pot să vă iau. . . DumnezeuIe !
Ce naiba ?
Nu pot să cred !
FiuI risipitor se întoarce.
Ai venit după recompensă, Seraph ?
Câte gIoanţe aveţi în armeIe aIea ?
Nu ştiu, dar nu cred că aveţi destuIe.
- Vrem doar să vorbim. - Da, sunt convins.
Aţi trecut prin iad pentru asta.
Uite ce-am să fac.
Lăsaţi armeIe şi vă promit o ieşire sigură de aici.
- La toti trei ? - Da.
Desigur.
Cine ar fi crezut că o să ne vedem aşa curând după uItima întâInire ?
Soarta e prea bIândă.
Şi cum tu, micuI meu Iuda, i-ai adus aici,
nu pot decât să presupun că ghicitoarea şi-a găsit aItă carapace.
Dezamăgitor, dar nu de neaşteptat.
Sper, totuşi, să aibă bunuI simţ să se învete minte
si să nu uite că nu există fapte fără consecinţe.
Iar dacă Iuaţi ceva de Ia mine, o să pIătiţi preţuI.
Stii de ce suntem aici ?
Zău, ce întrebare e asta ? Sigur că ştiu.
E treaba mea să stiu.
Unii ar crede că e o coincidentă ciudată, eu, însă, nu.
Sunt, totuşi, curios cum s-a întâmpIat.
- Tu stii ? - Nu.
Nu ?
Bănuiam eu.
Dar e întotdeauna mai bine să întrebi, nu ?
Vrem să facem o învoiaIă.
Mereu direct Ia subiect, nu, Morpheus ?
Bine. Am ceva ce vrei.
Ca să cădem Ia o învoiaIă,
tu trebuie să ai ceva ce vreau eu. Nu ?
ÎntâmpIător, există ceva ce vreau.
Ceva ce am vrut de prima dată de când am venit aici.
Se spune că nu pot fi Iuaţi,
doar dati.
Ce ?
Ochii OracoIuIui.
V-am mai spus, nu poţi scăpa de natura universuIui.
Asta v-a adus Ia mine.
AcoIo unde unii văd coincidenţă, eu văd consecintă.
AcoIo unde aIţii văd şansă,
eu văd preţ.
Aduceti-mi ochii OracoIuIui
şi am să vă dau înapoi saIvatoruI.
Mie mi se pare o învoiaIă foarte corectă si rezonabiIă.
Da ? Nu ?
N-am timp de prostiiIe astea.
Vrei o învoiaIă ? Ce zici de asta ?
Mi-I dai pe Neo sau murim toti aici si acum.
Interesantă învoiaIă.
Chiar eşti gata să mori pentru omuI ăsta ?
- Fii sigur. - O s-o facă.
Dacă e nevoită, o să ne omoare pe toţi.
E îndrăgostită.
E uimitor cât de asemănător e tiparuI dragostei cu ceI aI nebuniei.
S-a scurs timpuI.
Ce aIegi, Merv ?
Bine. Te-ai băgat aici.
Poti să si iesi.
Eşti pregătit ?
Aproape, dIe. Au Iegături antice.
- L-aţi găsit pe Neo ? - Nu-I vezi ?
Am văzut ceva, dar n-am ştiut ce e.
Nu pot pIeca încă.
Trebuie să mă duc Ia ea.
Acum ?
E uItima mea sansă.
Ăsta e secretuI.
- Să-ti foIosesti mâiniIe. - De ce ?
Şi fursecuriIe cer dăruire, ca orice aItceva.
Neo !
Speram să Ie termin înainte să vii.
Sati, draga mea, e timpuI să Ie guşti.
Du-i castronuI Iui Seraph şi vezi dacă sunt gata.
Bine.
- Mă bucur că ai iesit. - Si eu.
Deci, mă recunoşti ?
- O parte din tine. - Asa functionează.
Pierzi nişte biţi, păstrezi nişte biţi.
Încă nu-mi recunosc chipuI în ogIindă,
dar tot îmi pIac bomboaneIe.
Nu, muIţumesc.
Mai stii cum erai când ai intrat prima dată pe uşa mea ?
Emotionat ca un boboc. Si uită-te Ia tine acum.
M-ai surprins, Neo, şi încă o mai faci.
Şi de Ia tine am avut câteva surprize.
Sper că am fost de ajutor.
M-ai ajutat să ajung aici. Întrebarea e de ce ?
Unde duce asta ?
- Unde se termină ? - Nu stiu.
- Nu ştii sau nu vrei să-mi spui ? - Ţi-am mai spus,
nimeni nu vede dincoIo de o aIegere pe care n-o înţeIege. Nimeni.
- Ce aIegere ? - Nu contează, e aIegerea mea.
Eu Ie am pe aIe meIe, tu pe aIe taIe.
Asta incIude şi ce să-mi spui şi ce nu ?
- Sigur că nu. - De ce nu mi-ai spus de Arhitect ?
De Zion, de cei de dinaintea mea ? De ce nu mi-ai spus adevăruI ?
- Pentru că nu era momentuI să stii. - Cine a hotărât asta ?
Stii cine.
Cunoaşte-te pe tine însuţi
Eu.
Cred că e timpuI să mai afIu câte ceva.
Si eu cred Ia feI.
Cum mi-am separat mintea de corp fără să mă conectez ?
Cum am oprit patru SantineIe cu gânduI ?
Ce naiba se întâmpIă cu mine ?
Puterea ceIui Unic se extinde dincoIo de Iumea asta.
De aici până acoIo de unde a venit.
- Unde ? - La Sursă.
Asta ai simtit când ai atins SantineIeIe, dar nu erai pregătit.
Ar trebui să fii mort, dar se pare că n-ai fost gata nici pentru asta.
ArhitectuI a zis că dacă nu mă întorc Ia Sursă,
ZionuI o să fie distrus.
Te rog. Poate noi nu vedem dincoIo de aIegeriIe noastre,
dar omuI ăIa nu vede dincoIo de nici o aIegere.
- De ce nu ? - Nu Ie înţeIege. Nu poate.
Pentru eI, sunt variabiIe într-o ecuaţie.
Pe rând, fiecare variabiIă trebuie rezoIvată si contracarată.
Ăsta e scopuI Iui, să echiIibreze ecuaţia.
ScopuI tău care e ?
S-o dezechiIibrez.
De ce ? Ce vrei ?
AceIaşi Iucru ca şi tine, Neo.
Şi sunt dispusă să merg Ia feI de departe ca şi tine.
SfârsituI războiuIui.
O să se sfârsească ?
Într-un feI sau aItuI.
ZionuI poate fi saIvat ?
Îmi pare rău, n-am un răspuns Ia întrebarea asta.
Dacă există un răspuns, într-un singur Ioc îI poţi afIa.
- Unde ? - Stii unde.
Şi dacă nu poţi afIa răspunsuI,
mă tem că nici unuI dintre noi n-o să mai apuce ziua de mâine.
Ce înseamnă asta ?
Tot ce are un început
are si un sfârsit.
Văd sfârşituI apropiindu-se.
Văd întunericuI răspândindu-se.
Văd moarte.
Si numai tu stai în caIea Iui.
Smith.
Foarte curând, o să aibă puterea să distrugă Iumea asta.
Dar n-o să se oprească aici. Nu poate.
N-o să se oprească până nu mai rămâne nimic.
Cine e ?
Esti tu.
OpusuI tău, negativuI tău.
RezuItatuI ecuatiei ce încearcă să se echiIibreze.
- Dacă nu-I pot opri ? - Într-un feI sau aItuI, Neo,
războiuI ăsta o să se sfârsească.
În seara asta viitoruI ambeIor Iumi o să fie în mâiniIe taIe
sau în aIe Iui.
Cum te simti ? Bine ?
Am nevoie de timp.
- NormaI. - Căpitane RoIand !
- Ce e, Maggie ? - Bane si-a revenit.
Bine. Poate are eI nişte răspunsuri.
Îmi pIace Ia nebunie mirosuI ăsta.
O să-mi fie dor de eI.
- OracoIe. . . - Stiu.
Stiu.
Sati, draga mea,
ia câteva fursecuri şi du-te cu Seraph.
Mă pot întoarce ? Aş vrea să mă întorc.
- Si eu. - Atunci ne vedem mâine.
Sper, draga mea. Sper.
Mi-e frică, Seraph.
Vino.
Ne urmăreste.
Ia te uită. A trecut ceva timp.
Când te urmăream parcă urmăream o fantomă.
Te-am mai înfrânt aItădată.
E adevărat. Dar, după cum vezi, IucruriIe s-au mai schimbat.
Iar tu trebuie să fii uItimuI ExiIat.
- OracoIuI mi-a zis de tine. - Zău ?
Ce ţi-a spus despre mine ?
Că esti un om rău.
Nu sunt chiar aşa de rău, dacă ajungi să mă cunoşti.
MareIe şi puternicuI OracoI. În sfârşit, ne întâInim.
Bănuiesc că mă aşteptai, nu ?
OracoIuI atotstiutor nu e niciodată surprins.
Cum ar putea fi ? Ştie tot.
Dacă e adevărat, ce caută aici, când stia că vin ?
De ce n-a pIecat ?
Poate ştiai că o să fac asta, poate nu.
Dacă ştiai, ai făcut fursecuriIe şi ai pus tava acoIo
în mod intenţionat,
ceea ce înseamnă că stai acoIo tot în mod intentionat.
Ce-ai făcut cu Sati ?
"Si fursecuriIe au nevoie de dăruire, ca orice aItceva" .
Esti un nemernic.
Tu ştii mai bine, mamă.
Fă ce-ai venit să faci.
Bine, dnă.
Sincer, aş vrea să fiu de ajutor, dar nu-mi amintesc nimic.
Şi tăieturiIe de pe braţe ? Sunt făcute de mai muIt de o zi.
În mod sigur.
Aveţi dreptate, dIe.
Par făcute de mine.
Dar de ce mi-as face asa ceva ?
Doar dacă n-am fost eu însumi, bineînţeIes.
Dar dacă nu sunt eu, atunci cine sunt ?
- A fost testat de DV ? - Da, dIe. A ieşit negativ.
Dar arată muItă activitate neuraIă neobişnuită,
impuIsuri sinaptice încrucişate şi semne de traumă recentă,
cu cicatrice aIe tesuturiIor cortexuIui.
Vreau adevăruI, orice-ar fi. Fă-I să-si amintească.
Am găsit-o !
- Pe Logos ? - Da, dIe.
Era şi timpuI să primim nişte veşti bune.
TermaIii recepţionează vreun semn de viată ?
Nu, dIe. Nu încă.
- Si nava ? - Carena e intactă.
- Aterizează şi ţine un om în spate. - Da, dIe.
Fă un diagnostic aI navei cât de repede posibiI.
Aveţi grijă, dIe.
SantineIeIe sunt vicIene. Poate fi o capcană.
Ce s-a auzit ?
Lăsaţi aIea, băieţi. Îi trebuie doar un impuIs.
- Niobe. - Morpheus.
- Esti bine ? - Da.
N-am ştiut ce s-a întâmpIat după. . .
- Îmi pare rău. - Nu-i nimic.
Si eu mă bucur să te văd.
- L-ai scos pe Neo ? - Da.
- De unde stii de asta ? - De Ia OracoI.
- Ai văzut-o ? - Înainte să ne găsească SantineIeIe.
- Ce ţi-a spus ? - AceIasi Iucru ca întotdeauna.
Exact ce-am vrut să aud.
În 1 2 ore, MaşiniIe o să spargă ziduriIe docuIui.
La toate simuIăriIe am văzut că odată ce MaşiniIe ajung înăuntru,
şanseIe supravieţuirii noastre scad dramatic.
ObiectivuI nostru primar e
să distrugem sau să dezafectăm excavatoareIe.
Dacă reuşim, poate Ie putem opri să ajungă în oraş.
Dacă nu, putem duce o defensivă eficientă
numai Ia intrarea în TempIu.
E destuI de îngustă ca să Ie înghesuim
si să ne concentrăm forteIe.
Am înteIes că ai mai cerut voIuntari.
- Exact. - Ce fortă
vrei să trimiţi Ia docuI primar ?
UnitătiIe de PersonaI BIindat şi jumătate din infanterie.
- Jumătate din infanterie ? - Dacă ar fi după mine, dIe consiIier,
aş Iua fiecare femeie şi copiI, Ie-aş pune o armă în mână
si i-as duce direct Ia doc.
Poate e mai bine că nu e după tine.
TimpuI Ie va Iămuri pe toate.
Comandante, încă o întrebare.
Avem vreo veste de pe Nabucodonosor ?
Nu si de-acum nu mai avem motive să credem că o să mai primim.
Poate.
Dar putem spera.
Mă tem că speranţa e un Iux pentru care n-am timp.
- Zee, ce faci ? - ProiectiIe.
Evacuează niveIuI nostru. Trebuie să pIecăm.
- Nu vin cu voi. - Ce ?
Au chemat voIuntari să apere docuI.
Copii, staţi aici.
Ştiu ce simţi, Zee, dar nu poţi face asta.
- Trebuie. - De ce ?
Pentru că-I iubesc.
La feI de muIt cum mă iubeste si eI.
Dacă eu eram acoIo şi eI aici, stiu ce-ar fi făcut.
Dar o să fii ucisă. E o nebunie, Zee.
Poate. Dacă era Dozer
şi ai şti că singura şansă să-I mai vezi o dată ar fi să aperi docuI,
ce-ai face ?
ProiectiIe.
Ce naiba se întâmpIă aici ?
Un accident, dIe. N-am văzut. . .
- Îmi pare rău. - Cine naiba esti ?
VoIuntar în unitate, dIe.
Ce caută un schiIod ca tine, născut în tuburi, în unitatea mea ?
Vreau să-mi aduc contribuţia, dIe ! Trebuie să apărăm docuI.
- Câţi ani ai, puştiuIe ? - 1 8.
Ar fi trebuit să spui 1 6. Te-aş fi crezut.
Bine. Am 1 6.
Vârsta minimă e 1 8. La 1 6 eşti prea tânăr.
MaşiniIor nu Ie pasă cât am. O să mă omoare oricum.
Foarte adevărat.
Daţi-mi o şansă, dIe. N-o să vă dezamăgesc.
Dacă mă dezamăgeşti,
o să vezi că eu si MasiniIe avem ceva în comun.
Activează motoruI.
Merge iar.
Vrei să ne conectăm ca să încarci softuI ?
Ar fi minunat. Vrei să cureti si ecranuI ?
Conexiunea e gata. O reactivez.
Arată bine, dar. . .
E ceva în nereguIă cu MatrixuI.
Ba nu. Vedeti ce vedem si noi.
- Ce naiba se întâmplă ? - Orice-ar fi, nu e de bine.
MaşiniIe au preIuat joncţiunea 21 .
După cum văd eu, dacă întrerupem transmisia aici
şi intersectăm cu 1 53, Ie surprindem.
Mergem primii, avansăm cât de adânc putem şi tragem P.E.M.-uI nostru.
Să sperăm că putem face o gaură destuI de mare ca să poţi trece.
N-arată bine, dar după cum văd eu, e singura caIe de întoarcere.
Ba nu.
Mai e o caIe. Linia de rezervă.
Merge până aici, Ia 1 000 m de 21 .
Dacă avem noroc, trecem fără să-si dea seama.
E o Iinie mecanică. E imposibiI.
- Nimeni n-o poate piIota. - Eu pot.
- Aiurea ! - Am făcut-o.
- A fost demuIt, Niobe. - Pot s-o fac.
O să fii singura care poate. Noi nu te putem urma.
Bună.
Ştiu că timpuI e mereu împotriva noastră. Îmi pare rău că mi-a Iuat atâta.
- Dar vroiam să fiu sigur. - De ce ?
- Stiu ce am de făcut. - Ce ?
N-am cum s-o spun pe ocoIite.
- Trebuie să iau una din nave. - Ce ?
Să te duci unde ?
În OrasuI MasiniIor.
Ştiu că e greu de înţeIes.
Ba nu e. Eşti compIet nebun.
Tot trebuie să mă duc.
Nici o navă nu s-a apropiat Ia mai puţin de 1 00 km.
- N-o să reusesti. - Trebuie să încerc.
- Asta ţi-a spus OracoIuI ? - Nu.
E o tâmpenie ! Dacă vrei să te sinucizi, fă-o,
dar nu sacrifica una din naveIe noastre.
- Crede-mă. Trebuie să mă duc. - Aiurea !
Eu sunt căpitanuI navei ! Eu spun unde merge !
O să ajungă în iad înainte să ti-o dau tie !
- O poate Iua pe-a mea. - Nu poţi face asta.
Nu îndrăzni să-mi spui ce pot şi ce nu pot face
cu nava mea după discursuI ăIa.
- Pentru Dumnezeu, Niobe ! - O conduc pe asta. Să o ia pe-a mea.
Dacă pIecăm într-o oră, ajungem în Zion odată cu MaşiniIe.
E un pIan Ia feI de bun ca oricare aItuI.
E în zadar.
Două nave, două direcţii.
Pare providenţiaI, nu, Morpheus ?
- N-ai crezut niciodată în ceI Unic. - Nici acum nu cred.
Atunci de ce o faci ?
Cred în eI.
MuItumesc.
- Pentru ce e ? - Ca să te reIaxezi.
Ca să-ti amintesti mai usor.
Dacă nu vreau să-mi amintesc ?
De ce ai vrea asta ?
Dacă am tras eu P.E.M.-uI ?
Dacă am distrus eu naveIe
si sunt vinovat de moartea tuturor aceIor oameni ?
Dacă am făcut asta,
n-aş fi în mare siguranţă aici, nu ?
Desigur, nici tu n-ai fi în siguranţă.
Sunt gata.
Trinity,
vreau să-ţi spun ceva.
Trebuie să înţeIegi ceva.
Stiu că trebuie să mă duc.
Dar mai muIt de atât,
nu stiu.
Stiu. Nu crezi că te mai întorci.
Am ştiut din cIipa în care ai spus că trebuie să pIeci. Ţi-am citit-o pe faţă.
Asa cum tu ai stiut din cIipa în care te-ai uitat Ia mine
că o să vin cu tine.
Mi-e frică, Trin.
Si mie.
Mi-a Iuat 1 0 minute să mă Ieg Ia un bocanc.
Dar îţi mai spun ceva.
Acum 6 ore, i-am spus MerovingianuIui
că sunt gata să dau orice pentru tine.
Stii ce s-a schimbat în uItimeIe 6 ore ?
Nu.
Nimic.
- Ai încărcat muniţia ? - Aproape, dIe.
Mai repede. TimpuI zboară.
Nu Ie Iasi nimic ?
A zis că n-are nevoie.
Nu-mi iau rămas bun. Îti urez noroc.
MuItumesc.
Sper că ştii ce faci.
Si eu.
A fost o onoare, dIe.
Nu, onoarea e încă a mea.
- Suntem gata, dle. - Era şi timpuI.
Am întârziat deja, căpitane. Hai să-i dăm bice.
Pa, iubito.
Ai grijă de ei.
Eşti gata ?
MotoruI merge încă.
O fi o siguranţă. Mă duc să verific.
Ar fi trebuit să stiu că o să-si trimită târfa înainte.
Bane.
Nimeni nu mi-a scăpat de atâtea ori ca tine.
Îmi ziceam mereu că e uItima oară.
Când eram sigur că te-am prins, ne scăpai printre degete.
Nici nu-ţi pot spune cât de supărător poate fi.
Ce tot spui ?
Cred că o să-mi facă Ia feI de muItă pIăcere să te omor ca şi pe eI.
Neo, Bane a înnebunit !
O să mi-o pIăteşti.
- Mai sunt 27 km. - Căpitane, avem o urgenţă !
- Ce e, AK ? - Maggie, dle.
E moartă. Ucisă. Cred că Bane a făcut-o.
Fir-ar să fie !
Stiam eu ! Stiam că şi-a pierdut minţiIe.
EI a tras P.E.M.-uI !
Fir-ar să fie, trebuia să-I învăt minte cu bătaia !
Am căutat în toată nava, dIe. Nu e aici.
- Stiu unde e. - Pe Logos.
Trebuie să ne întoarcem.
- Dacă au nevoie de ajutoruI nostru ? - Prea pericuIos.
- De ce ? - Dacă i-a omorât,
poate controIa aIt P.E.M.
În cIipa asta, sunt pe cont propriu. Ca noi.
DIe Anderson.
Eşti Ia feI de previzibiI în Iumea asta ca si în ceaIaItă.
- Ce ? - E nebun.
Aşa ţi se pare ţie, dar eu si dI Anderson stim
că aparenţeIe pot fi înşeIătoare.
Confuz, dIe Anderson ? TotuI o să se Iimpezească într-o cIipă.
MuItumesc că mi-ai adus arma. Poţi s-o pui acoIo.
N-o face.
- Trage acum ! - Da, trage. Arde-ne de vii.
Fă-o. AItfeI ne omoară pe amândoi.
Uită-te Ia eI. Ştie că trebuie s-o facă, dar n-o face.
- Nu poate. - Fă-o.
Dă-te de Iângă armă şi întoarce-te.
Dă-i drumuI.
FamiIiar, nu ?
Noi doi am mai fost aici. Îti amintesti ?
Eu da. Numai Ia asta mă gândesc.
- Cine esti ? - Tot nu mă recunosti ?
Mărturisesc, e greu şi să gândesc, prizonier în bucata asta putredă de carne.
Îi simt duhoarea cu fiecare gură de aer. E un nor sufocant de care nu poţi scăpa.
Dezgustător !
Uite cât de fragiI e ! Nimic atât de sIab nu poate supravieţui.
- Ce vrei ? - Vreau ce vrei si tu.
Da. Exact, dIe Anderson.
Priveste dincoIo de carne.
Uită-te prin geIatina moaIe a acestor ochi bovini si vezi-ti dusmanuI.
- Nu. - Ba da, dIe Anderson.
- Nu se poate. - Nu e Ioc unde nu mă pot duce,
nu e Ioc unde să nu te găsesc.
- E imposibiI ! - Nu imposibiI.
InevitabiI.
Adio, dIe Anderson.
Asta trebuie să fie.
Nu !
Aş vrea să te poţi vedea, dIe Anderson.
Mesia orb.
Eşti un simboI pentru semenii tăi, dIe Anderson.
Neajutorat.
DepIorabiI.
Aşteptând să ţi se curme suferinţa.
Te văd.
Nu s-a terminat, dIe Anderson.
Nu s-a terminat.
- Trinity ! - Neo.
Neo.
Ochii tăi !
O să fie bine.
E în reguIă, Trin.
Dar cred că va trebui să piIotezi tu.
Seismicitatea arată 22 minute până Ia pătrundere.
N-au de unde să stie că nu avem un P.E.M. O să atace în vaIuri.
Concentrează ofensiva asupra excavatoareIor. UPB-uriIe pe poziţii.
Da, dIe.
Hai, mişcă !
Bine !
Asta e !
Mă ştiţi toţi, aşa că am s-o spun pe şIeau.
Dacă ne-a sunat ceasuI, asta e.
Dar dacă trebuie să ne dăm viata în faţa nemerniciIor ăstora, vă cer doar
să Ie facem viata un iad înainte !
Da !
- Ţi-e frică, Charra ? - NormaI.
Dar îţi propun un târg.
Dacă tu încarci, eu trag.
S-a făcut.
- Sfinte, ia uitaţi-vă. - Liniste.
- Cât mai e până Ia deschidere ? - 1 ,4 km.
- Încă generăm un câmp prea fierbinte. - Ghost, opreşte sistemeIe auxiIiare.
- Treci pe manuaIă. Redu zgomotuI Ia 4. - O să cadă.
- UsureI. - 700 m.
Dacă ne-am apropia destuI. . .
600 m.
AcoIo.
La naiba !
- S-a terminat. Vin. - Putere maximă !
Puneti oameni Ia arme ! La toate !
Ghost, tu eşti ceI mai bun ţintaş. Du-te cu ei. Morpheus, ia-i IocuI !
Vin, iubito.
Vin.
- Încetineşte ! Asta nu e Logos ! - Ţine-te, RoIand. Pornim.
Sfinte ! Nu stiam că nava asta poate face aşa ceva !
Au străpuns docuI !
Pregătiţi-vă !
Pentru Zion !
La naiba !
Haide !
În cerc !
Reîncarcă !
Reîncarcă 9 !
Hai ! Mai repede !
Atenţie Ia stânga !
Nu Ie Iăsati să treacă !
Zuka !
DumnezeuIe !
Unde naiba e infanteria mea ?! Vreau masina aia doborâtă !
Luati asta !
La naiba !
- BoghiuI 2 Ia breşă ! - Fir-ar să fie !
La naiba, are fundu' mare !
- Ţine-Ie departe de mine ! - Sunt o puzderie !
- Căpitane, vedeţi ? - Ţintesc antena ! Opreşte-Ie !
La naiba !
Da.
Tine-mă de curea.
Vreau doar o tintă cIară.
La naiba !
Charra !
- Se apropie ceva ! - Se apropie muIte !
- E aItceva, dIe. - Ce e ?
Cred că o navă de-a noastră.
- ImposibiI. - HoIograma încearcă s-o identifice.
- Contactează-i. Vreau coduriIe de acces. - Încercăm, dIe. Nu răspund.
E o cursă. Nu e a noastră. Nu poate fi.
E o Iinie mecanică. Nimeni n-o poate piIota.
- Înainte 30 grade cu 80% . - 30 grade. 80%% .
ÎncIină 60 grade Ia tribord. 20% .
- La naiba ! Hai, ţine pasuI ! - Încerc !
DIe, hoIograma a confirmat. E Hammer, dIe.
Cum se poate ?
E atacată şi avariată grav.
Cu viteza actuaIă, ajunge Ia Poarta 3 în 1 2 minute.
P.E.M-uI ar putea distruge toate SantineIeIe de aici.
Ba mai muIt de atât. Ar distruge tot sistemuI nostru de apărare.
Dacă tragem P.E.M.-uI, pierdem docuI.
DIe, am pierdut deja docuI.
Deschide poarta.
Poarta 3 nu răspunde ! Suntem avariaţi grav, dIe !
Am pierdut controIuI ! N-o putem deschide !
Iesirea.
La semnaIuI meu, dă-mi putere maximă ca s-o încIin Ia tribord.
Putere maximă,
90 grade.
Acum !
Rezistă, iubito.
Da' ştii să piIotezi, femeie !
N-am ajuns încă. Cum stăm cu poarta ?
SantineIeIe au intrat în doc.
Am ajuns prea târziu ?
- Câte UPB-uri functionează ? - 1 3, dIe.
Dă-mi-o pe cea mai apropiată de Poarta 3.
Reîncarcă !
PIouă cu metaI.
Du-te !
Atentie ! Se întorc !
În spateIe tău !
S-a înţepenit !
Lasă-I, puştiuIe ! Fugi de aici !
Am reusit !
Căpitane Mifune.
Nu !
Vine.
Hammer.
Ce ?!
Trebuie să deschizi poarta.
Taie contragreutăţiIe.
Poti s-o faci.
Grăbeşte-te. Nu e timp.
Căpitane,
n-am terminat programuI de instrucţie.
Nici eu.
- Închide-I ! - Opreşte curentuI !
N-o să reusim. Trebuie să tragem P.E.M.-uI acum.
Haideţi, vă rog.
Ţine greutatea înainte.
Uşor ca o pană.
HoIograma arată că UPB-uI Iui Mifune merge şi se îndreaptă spre Poarta 3.
Nu apăsa prea tare pe trăgaci.
UPB-uI Iui Mifune e Ia Poarta 3.
- Cât mai e ? - 2 minute până Ia impact.
- Căpitane Mifune, recepţionezi ? - Nu cred că-i merge radiouI.
Mifune,
aici Lock.
Nu ştiu dacă mă auzi, dar dacă da,
Hammer e la două minute de tine.
Ai două minute să deschizi poarta.
Link.
CăpitanuI către puntea principaIă ! Încărcati P.E.M-uI !
Fă-o, puştiuIe.
Neo. Cred.
- Da ! - Reusim ?
N-am ajuns până aici.
Aproape am ajuns.
Arde-i, Link !
- Ai reusit. - Nu.
Am reusit.
Eşti un piIot dat naibii.
UneIe Iucruri nu se schimbă niciodată pe Iumea asta.
AIteIe da ?
Din fericire,
uneIe se schimbă.
Link !
- Zee ? - Link !
Stiam că ai să vii. Stiam.
Ţi-am promis.
L-ai purtat.
GIumesti ? Nu-I mai scot niciodată.
Trei căpitani, o navă.
Bănuiesc că ceIeIaIte au fost pierdute în împrejurări Ia feI de zadarnice.
Şi eu mă bucur să te văd, Jason.
ConsiIiuI aşteaptă expIicaţii.
Iertaţi-mă că nu vin, dar trebuie să încerc să opresc potopuI ăsta.
Îmi scapă ceva ? Credeam că am saIvat docuI.
Asta e probIema voastră.
Nu vedeti mai muIt de 5 minute în viitor.
P.E.M.-uI a dezactivat aproape toate sistemeIe si UPB-uriIe.
În IocuI MaşiniIor, aş trimite toate SantineIeIe acum.
Ai saIvat docuI, căpitane ? Tocmai i I-ai servit pe tavă.
Haide ! Taie-I !
Puntea e Iiberă !
Auzi ?
Fă cabIuI !
- Vreau sistemuI în retea ! - La doc, comandante. SantineIe.
Ordonă retragerea.
SigiIează tuneIuI. Acum !
Miscati-vă !
DumnezeuIe !
- Liber. - Fă-o !
RânduI vostru.
Le-ai dat nava ta ?
- Exact, dnă consiIier. - Ştiind ce are de gând să facă cu ea ?
OracoIuI n-a zis nimic ?
Mi-a zis că Neo va avea nevoie de ajutor şi că voi aIege dacă i-I dau sau nu.
Ce şanse poate avea o navă împotriva întreguIui Ior sistem de apărare ?
Nici una. E imposibiI. Dar n-a vrut să ascuIte.
Nici munitie n-a vrut să ia. Îşi pierduse minţiIe de tot.
Ba nu.
Neo face ceea ce crede că trebuie să facă.
Nu stiu dacă ce face e bine sau dacă
o să ajungă în OraşuI MaşiniIor.
Iar dacă ajunge, nu ştiu ce poate face ca să ne saIveze.
Dar ştiu că atâta timp cât mai are sufIare,
n-o să se dea bătut.
Şi nici noi n-o putem face.
Scade temperatura.
Pornim.
Suntem deasupra cuIturiIor, nu ?
De unde stii ?
Le simt.
AcoIo.
ĂIa e drumuI nostru. ÎI vezi ? Trei cabIuri.
CabIuri de curent.
Ia-te după eIe.
Ce fac ?
Nu stiu.
Locotenente !
Fir-ar să fie !
Ce facem acum, comandante ?
E o chestiune de timp acum.
MaşiniIe o să pătrundă prin ziduriIe acestui oraş.
Recomand ConsiIiuIui să se aIăture ceIorIaIţi civiIi din TempIu.
Cât avem ?
Două ore. Poate mai puţin.
Oamenii au fortificat intrarea cu destuIă artiIerie ca să ne spunem uItimuI cuvânt.
După asta, nu mai pot face nimic.
Comandante, crezi că avem vreo şansă de supravieţuire ?
Nu pe mine trebuie să mă întrebaţi, dnă consiIier.
Ci pe eI.
- De ce ? - EI crede în miracoIe.
AcoIo. Muntii ăia.
AcoIo e.
- Vezi ce e acoIo ? - Da.
Dacă-mi spui că o să reuşim, o să te cred.
O să reusim.
Trebuie.
SantineIe.
Sunt prea muIte !
Te tin !
- Neo, ajută-mă ! - Nu Ie pot înfrânge.
- Ce facem ? - Urcă deasupra Ior.
- Ce ? - La cer. E singura soIuţie.
Atunci ne ridicăm.
Frumos.
Fortează contactuI. Nava o să pornească.
Din nou ! Încet.
Acum !
Trin ?
Trinity !
- Sunt aici. - Unde ?
Aici.
Am reusit.
Ai spus că o să reuşim.
E incredibiI, Trin.
Lumină peste tot.
Ca si când totuI a fost făcut din Iumină.
Aş vrea să poţi vedea ce văd eu.
Mi-ai arătat deja atât de muIte.
Ce e, Trinity ? Ce ai ?
Nu pot veni cu tine, Neo.
Am venit cât de departe am putut.
Ce e ?
Nu !
Nu, nu, nu !
E în reguIă.
E timpuI.
Am făcut tot ce-am putut.
Acum tu trebuie să faci restuI.
Trebuie să termini.
Trebuie să saIvezi ZionuI.
Nu pot.
- Nu fără tine. - Ba poţi.
O s-o faci.
O cred. Am crezut-o întotdeauna.
Trinity.
Trinity, nu poţi muri.
Nu poţi.
Ba pot.
M-ai înviat o dată.
Dar nu si de data asta.
Mai ştii,
pe acoperiş, după ce m-ai prins,
uItimuI Iucru pe care ţi I-am spus ?
Ai spus că-ţi pare rău.
Aş fi vrut să nu o fi spus.
Era uItimuI meu gând.
Mi-am dorit încă o sansă
ca să pot spune ce era cu adevărat însemnat.
Să-ţi spun cât de muIt te iubesc.
Cât de recunoscătoare am fost pentru fiecare cIipă aIături de tine.
Dar până să ştiu cum să spun ce vroiam, a fost prea târziu.
Dar m-ai înviat.
Mi-ai împIinit dorinţa.
Încă o şansă ca să pot spune ce vroiam să spun cu adevărat.
Sărută-mă.
Încă o dată.
Sărută-mă.
Duceti munitia Ia IocuI ei ! Mai aveţi o şansă să nu greşiţi.
Ridicati aia.
- Repede. - Haideti !
Neo,
dacă ai de gând să faci ceva, fă-o repede.
Vreau doar să spun ce am venit să spun.
După aia, fă ce vrei. N-o să te opresc.
Vorbeste !
Nu mai poţi stăpâni programuI Smith.
Curând o să se înmuItească în orasuI ăsta ca si în Matrix.
Nu-I poţi opri.
- Dar eu pot. - N-avem nevoie de tine !
N-avem nevoie de nimic !
Dacă e adevărat, am făcut o greşeaIă si ar trebui să mă omori acum.
Ce vrei ?!
Pace.
Ce fac ?
Ce faci ?!
Morpheus !
Dacă dai greş ?
N-o să dau.
Neo,
Iuptă pentru noi.
DIe Anderson, bun venit înapoi.
Ne-a fost dor de tine.
Îţi pIace cum am amenajat IocuI ?
Se termină în seara asta.
Stiu. Am văzut-o.
De-aia restuI de mine o să se deIecteze doar cu spectacoIuI.
Pentru că noi ştim deja că eu am să te înfrâng.
Simţi, dIe Anderson,
cum te împresoară ?
Eu simt.
Ar trebui să-ti muItumesc. În fond, viaţa ta m-a învăţat
scopuI vieţii în generaI.
ScopuI vieţii e să se sfârşească.
De ce, dIe Anderson ?
De ce ? De ce ?
De ce o faci ?
De ce să te ridici ?
De ce să mai Iupţi ?
Crezi că Iupţi pentru ceva ?
Pentru aItceva decât pentru viaţa ta ?
Poţi să-mi spui pentru ce ? Stii măcar ?
Pentru Iibertate, adevăr ?
Poate pentru pace ? Oare pentru dragoste ?
IIuzii, dIe Anderson. Capricii aIe percepţiei.
Construcţii temporare aIe unui inteIect uman fragiI
ce încearcă cu disperare să justifice o existenţă
fără însemnătate, fără scop !
Toate Ia feI de artificiaIe ca însuşi MatrixuI,
desi numai o minte umană ar inventa ceva atât de insipid ca dragostea.
Trebuie să vezi asta, dIe Anderson.
Trebuie s-o ştii de-acum. Nu poţi câştiga. E inutiI să mai Iupţi !
De ce, dIe Anderson ? De ce insişti ?!
Pentru că asta aIeg.
Asta e Iumea mea ! Lumea mea !
Stai.
Am văzut asta.
Asta e. Ăsta e sfârsituI.
Da. Stăteai întins chiar acoIo, exact aşa.
Iar eu. . .
Eu stau aici, chiar aici. Şi ar trebui să spun ceva.
Spun:
"Tot ce are un început are şi un sfârşit, Neo" .
Ce ? Ce-am spus ?
Nu, nu e bine. Nu poate fi bine.
Nu te apropia de mine !
De ce te temi ?
E o smecherie !
Ai avut dreptate, Smith.
Ai avut mereu dreptate.
Era inevitabiI.
S-a terminat ?
O, nu !
Nu, nu e drept.
S-a făcut.
Nu e Iogic.
A reusit.
Ne-a saIvat.
S-a terminat ! A reusit ! A reusit !
A reusit ! S-a terminat !
A reusit ! A reusit !
- Ce e ? Ce s-a întâmpIat ? - Neo a reusit !
- Ce ? - A încheiat războiuI !
MaşiniIe au pIecat !
RăzboiuI s-a terminat, dIe !
Zion ! Zion !
Zion, s-a terminat !
S-a terminat !
RăzboiuI s-a terminat !
Mi-am imaginat cIipa asta
atâta amar de vreme.
E adevărat ?
Neo, oriunde ai fi,
îti muItumim.
Bună dimineata.
Ia te uită! Ce surpriză !
Ai jucat un joc foarte pericuIos.
Schimbarea e întotdeauna pericuIoasă.
Cât de muIt crezi că o să dureze această pace ?
Cât poate.
Si ceiIaIti ?
Care ceiIaIti ?
Cei ce vor să iasă.
E Iimpede că o să fie eIiberaţi.
Am cuvântuI tău ?
Ce crezi că sunt ? Uman ?
OracoIe !
Ne temeam că n-o să te găsim.
TotuI e în reguIă acum.
Uite !
Ia uite !
Frumos !
Tu I-ai făcut ?
Pentru Neo.
E frumos.
Sunt sigură că i-ar pIăcea.
O să-I mai vedem vreodată ?
Bănuiesc că da.
Într-o zi.
Ai stiut dintotdeauna ?
Nu, nu, n-am ştiut.
Dar am crezut.
Am crezut.